Све што радимо – и кад мислимо, и кад говоримо, и кад нешто чинимо, било да је добро, било да је лоше, то чинимо Богу. И онда када то чинимо у односу на наше ближње, и онда када то чинимо у односу на природу, и онда када то чинимо у односу на себе, све то најпре је у односу на Бога. Бог је тај који је наш учитељ и ту добијамо оцену. Од те оцене зависиће колико имамо мира, колико смо спокојни и колико имамо радости, јер створени смо да се радујемо, да нам радост буде смисао и садржај живота, рекао је Патријарх Порфирије у беседи, 12. априла 2024. године.
У молитвеном присуству Његове Светости Патријарха српског г. Порфирија, Његово Преосвештенство Епископ новобрдски г. Иларион, викар Патријарха српског, служио је Литургију Пређеосвећених дарова у петак четврте недеље Великог поста – свете Четрдесетнице, када молитвено прослављамо Преподобног Јована Лествичника, 12. априла 2024. године у цркви Светог Пантелејмона у Миријеву.
Епископу Илариону саслуживало је свештенство и ђаконство Архиепископије београдско-карловачке, у молитвеном присуству презвитера и ђакона архијерејског намесништва врачарско-грочанског, као и верног народа, међу којима је био велики број најмлађих Светосаваца.
Том приликом, свештенство архијерејског намесништва врачарско-грочанског приступило је светој тајни исповести.
На почетку беседе, Патријарх Порфирије је пожелео да сви остатак поста проведемо у молитви, у подвигу, у труду, у нади да је љубав Божија толико велика да не може ништа да је спречи, да онда када се трудимо и независно од тога да ли смо слаби или немоћни, Бог нас грли као своје. Зато је заиста важна молитва. Молитва је показивање Богу да Га волимо и потврда да нам је Он потребан. Наше је да се молимо и да се трудимо да живимо у љубави, да будемо трпељиви једни према другима, да будемо спремни да помажемо једни другима, да разумемо једни друге, да у нашим срцима има места, да има простора за друге, за ближње. Све што радимо, и кад мислимо, и кад говоримо, и кад нешто чинимо, било да је добро, било да је лоше, то чинимо Богу. И онда када то чинимо у односу на наше ближње, и онда када то чинимо у односу на природу, и онда када то чинимо у односу на себе, све то најпре је у односу на Бога. Бог је тај који је наш учитељ и ту добијамо оцену. Од те оцене зависиће колико имамо мира, колико смо спокојни и колико имамо радости, јер створени смо да се радујемо, да нам радост буде смисао и садржај живота.
После Литургије Патријарх српски Порфирије провео је време са најмлађима.